Vill du hinna träffa rebellerna så får du bita ihop.
Bra jobbat! Ni har lett oss rakt in i en gammal hederlig statskupp.
Håll käften! Varför nu? Vill ni att 2nd Mass ska bli er syndabock?
Jag har väntat på att dr Manchester skulle börja tänka klart.
Jag tänkte på invånarna som valde civilt styre och ingen militärjunta.
Var inte så naiv, Arthur. Utomjordingarna kommer att hitta oss.
Vi har inget annat val än att gå på offensiven.
- Är ni med oss eller inte? - Inte på det här sättet.
Det nya Amerika får inte grundas på en statskupp.
Arthur må ha gått vilse på vägen men att utlysa undantagstillstånd?
Det här är omdömeslöst, sir.
Med tanke på ert rykte trodde jag att 2nd Mass-
- mer än gärna skulle vilja ta striden till fienden.
Jag hade väl fel.
Lås in dem!
- Jag uppskattar solidariteten. - Det har inget med dig att göra.
Nån har tagit sin innanför avspärrningarna! Sätt fart!
Lämna området!
Lägg an!
Avvakta!
Vänta! Det är rebellerna. Jag känner den med röda ögat.
- Jag sa, lägg an! - Vänta!
- Vi tänker inte skada er. - Ben.
Mår du bra? General, säg åt dina män att sänka sina vapen.
Sir?
Skjut inte!
Vi kan börja nu om det går bra.
- Trevligt att ses igen, professorn. - Synd att förra mötet slutade illa.
Jag klandrar ingen, förutom vår gemensamma fiende.
- Vad fan är det frågan om? - Skittern talar genom pojken.
Vad... Vad gör ni här?
Kapten Weaver, ni inser inte hur viktig överherren ni fångade var.
- Vi försökte bara överleva. - Det är förståeligt.
Just den överherren styr över alla operationer på östra kontinenten.
Om ni hade insett hans betydelse så hade ni inte låtit honom överleva.
- Hur kan nån vara så viktig? - Deras styrka är deras stora svaghet.
"Espheni" har en enorm intellektuell kapacitet.
- De lagrar aldrig nåt på datorer. - Har de allt i huvudet?
Var och en styr över stora sektioner av deras interplanetära operationer.
Eftersom de talar genom tyglade arter så måste planerna hållas hemliga.
Jag förstår inte hur det angår oss.
Om överherren dödats så hade deras operationer i vår världsdel-
-brutits samman i ett komplett kaos.
- Men vad spelar det för roll nu? - Vi har spårat deras förflyttningar.
Vi vet var han befinner sig och när han kommer att vara sårbar.
Ett stort vapen håller på att byggas 80 mil härifrån.
- Vilket sorts vapen? - Det spelar ingen roll för oss.
Vi vet bara att överherren kommer för att inspektera det om tre dagar.
Ska vi bara trava in om döda honom? De har säkert ett starkt försvar.
Underjordiska grottor leder hela vägen upp till utsidan.
Varför behöver du vår hjälp?
Vi tar oss inte in osedda. De känner vår närvaro i tyglingen.
Vi saknar vapnen som krävs för att ta sig in och döda överherren.
Därför har vi utsatt oss själva för fara och ber er om hjälp.
Det är mycket information att smälta. Vi behöver tid att reda ut allt.
Som ni vill. Vi väntar utanför staden.
Men vi har ont om tid, general.
Ett sånt här gynnsamt tillfälle kommer inte att infinna sig igen.
Måste du också gå? Kan du inte stanna för en natt?
Det går inte. Inte än i alla fall.
Jag måste gå.
Mina herrar, jag har aldrig hört så mycket skitprat i hela mitt liv.
Det är svårsmält, men jag har börjat tro på Skitterrebellerna.
Jag skickar inte ut soldater på vansinnesuppdrag med rödögda monster.
- Jag känner Weaver och Mason. - Det är färdigpratat!
För tillbaka dem till burarna och skjut monstren som närmar sig.
- Min son är bland dem. - Det bär jag inget ansvar för.
- Skulle vi inte attackera fienden? - Nu går du förlängt, professorn.
- Vad är det? Mitt tålamod tryter. - Ni har rätt, sir.
Det är vansinne att riskera er armé för ett så pass farligt uppdrag.
Men jag vet en trupp som klarar av uppdraget och det är 2nd Mass.
Jag sätter inte ens era liv på spel. Det är självmord.
Vi har levt under hot så länge att det känns naturligt.
Vi kommer bara att bli en pina för er om vi måste stanna här.
Helt rätt. Det skulle bli min nya karriär.
Låt gå. Samla era soldater.
Ni kan rekognoscera med era Skitters utanför komplexet. Utgå.
Som du ser har ett gynnsamt tillfälle precis infunnit sig, Sergeant.
- Det väntar utanför komplexet. - Ni menar Skittersrebellerna.
Förbered dina mannar. Inte en enda Skitter ska vara vid liv i morgon.
Ben!
Vad gör du här, Hal?
Får jag inte hälsa på min bror?
- Du sover väl inte så där? - Jag försökte men svimmade.
- Jag är nog människa, trots allt. - Det var inte så jag menade.
- Varför kom du hit? - Jag ville träffa dig.
Jag vet att saker och ting spårade ur för oss.
Jag vill bara säga förlåt för det jag gjorde. Jag är verkligen ledsen.
Jag är också ledsen. Det har hänt rätt galna saker på senare tid.
- Det håller jag med om. - Ända till nu.
- Jaså? Hur menar du? - Nu vet jag var jag hör hemma.
- Menar du här med alla Skitters? - Ja.
Du hör hemma hos din familj. Lyssna på mig. Pappa behöver dig.
Vi behöver dig allihop. Nu är det dags att komma hem.
Världen fungerar inte på det viset längre.
Vi brukade slåss sida vid sida och var ett riktigt bra team.
Det stämmer, men...
- Du stannar hos dem. - Ja.
- Du är allt bra frustrerande. - Lillebrorsor ska vara det.
Jag antar väl det, men du är så jäkla bra på det.
- Var försiktig. - Du med.
- Det här var ett kortlivat paradis. - Det är skönt att komma ut på fältet.
Det känns konstigt att säga det men det är nåt med...
- Kicken? - Ja, jag antar att det är det.
Vi har kämpat så länge att vi inte kan göra nåt annat längre.
Förlåt.
- Mår du bra? - Ja då, det är ingen fara.
Har du berättat för Tom?
Att jag är gravid? Nej.
Han får inte veta nåt förrän efter uppdraget.
Husarrest.
Så otroligt förnedrande. Jag grundade vårt samhälle.
Jag bjöd in Bressler, för Guds skull.
Generalen har gått för långt. Utan tvivel.
- Men du bär också ett visst ansvar. - Jag antar väl det.
Jag visade dåligt omdöme och generalen är inte ondskefull.
Det enda problemet är att han tänker med sitt... gevär.
- Du har aldrig gillat omskrivningar. - Men i det här fallet passar det.
När överste Porter parade ihop mig med Weaver verkade det vansinnigt.
Jag trodde att han skulle döda mig men vi hittade ett gemensamt mål.
Vi vet hur farligt militärstyre är.
Kanske, men vi kan inte gräva ned oss och inte låtsas om utomjordingarna.
Så därför drar du ut på det här självmordsuppdraget?
Jag måste få prata med pappa! Lägret har attackerats.
- Jag ser inte Rödöga. Var är han? - Han och några andra kom undan.
Kan ni inte beskriva angriparna?
Jag såg bara mynningsflammorna. De kom därifrån och vi sprang.
"Vi"? Du menar alla Skitters?
- Och de andra avtyglade barnen. - Inga skoavtryck.
Patronhylsor överallt. Kaliber .556 och .762.
- Används i de flesta av våra vapen. - Vi litade på er.
- Han kunde ha blivit dödad. - Jag förstår att du är upprörd.
Min son dödades av en Skitter mitt framför ögonen på mig.
De flesta i Charleston hatar dem och några kan ha låtit känslorna styra.
- Ni rättfärdigar väl inte attacken? - Det är som det är.
Punkt slut, det är över. Jag ställer in uppdraget.
- Det får du inte göra! - Lyd mina order! Börja röja upp.
Det här handlar om mer än rebellerna och överherrarna.
- Vapnet kan utplåna allt levande. - Rödöga visste ju inget om vapnet.
Han litade inte på Bressler. Jag har ritningarna i huvudet.
- Jag kan visa vägen in. - Kapten?
Att ta sig in osedda kräver en mindre styrka, men det går.
- General! - Vad är det?
Sir, hoppas ni inte tar illa upp men 2nd Mass tar sig an uppdraget.
- Jag gav er en order. - Jag vet, men vi gör det ändå.
Med eller utan ert tillstånd.
- Låt gå. Ni har min tillåtelse. - Ja, sir.
Ladda och säkra vapnen! Redo för avfärd, Dai.
- Skönt att se dig i normala kläder. - Jag håller med.
- De framhäver kaptenens stilighet. - Kaptenen stilar stort nu.
Knip igen!
Annars kommer den här stiliga stöveln att sparka röv!
Sätt fart.
- Vart är du på väg, Jeanne? - Vad ser det ut som? Jag har packat.
- Nej, du får inte följa med oss. - Jag har stridserfarenhet.
- Det tvivlar jag inte på. - Du behöver soldater du kan lita på.
- Ja, men det hör inte hit. - Jo, det gör det.
- Du måste stanna i Charleston. - Nej, jag vill slåss med dig.
Hjärtat...
Sanningen är den...
...att jag inte skulle orka förlora dig igen.
Detsamma. Att dö tillsammans är bättre än att vänta på dig här.
Nån måste överleva kriget och avsluta det som påbörjats här.
Vet du vad? Efter att ha sett dig argumentera mot Manchester-
- så tror jag... så vet jag... att du är precis rätt människa för det.
- Du får inte dö, björnpappa. - Oroa dig inte, björnunge.
Din pappa är alldeles för envis för att dö.
- Jag visste inte att du kunde teckna. - En av tyglingens många fördelar.
- Jag är imponerad. - Vad är det där?
Min specialitet. Väggkrossaren. Den slår hår i precis vad som helst.
Efter alla månader på flykt så är det vi som attackerar dem.
- De här skulle vi ha haft tidigare. - Att vi har dem nu är det viktigaste.
- Vi ses på andra sidan, Jim. - Ta med dem hem.
- Rappa på! Det är ingen semesterresa. - Jag som ville se Grand Canyon.
Du är modig som dyker upp efter att ha skjutit mig.
Jag är ledsen, Lyle. Clemons hade dödat dig.
- Var har du uniformen då? - Jag brände upp den.
Jag skulle aldrig ha haft på mig den. Den satte griller i skallen på mig.
Får jag komma tillbaka, Pope? Jag tänker klart igen.
- Vad ska jag göra med dig, Tector? - Det är nog upp till dig.
Det är det verkligen. Kör bilen.
Pappa! Jag vill önska er lycka till på jakten.
Tack. Vi är tillbaka om några dagar. Var det nåt mer?
Jag trodde att jag hade bevisat att jag är en bra soldat.
- Varför får jag inte följa med? - Det är väl uppenbart?
Lourdes. Hon har haft det jobbigt och förlorade ju Jamil.
Jag behöver nån här som kan värna om hennes säkerhet.
Uppfattat, pappa.
Du behöver inte följa med.
Lämnar du kvinnan hemma när ni ska slåss mot den hemska utomjordingen?
Jag vet att du inte tål att se blod och skulle förblöda utan mig.
Ta hand om dig.
Sätt fart! Vi får inte komma för sent till vår dejt med fiskskallen!
- Går det bra? - Jag tycker inte om trånga utrymmen.
Du kunde ha stannat vid lastbilarna med Lyle och Crazy Lee.
Förlåt. Gammal vana.
- Gulligt på ett bakåtsträvande sätt. - Du behöver inte säga mer.
Jag kom att tänka på att det här är en bra plats för rymdkryp.
Tack för den tanken.
Men allvarligt. Om vi inte hittar vägen ut, så vill jag säga...
Säg inget. Vi klarar oss. Det gör vi alltid.
- Men om vi inte gör det. - Det gör vi.
Kammaren finns på andra sidan väggen.
- Det matchar ritningen. - Börja rigga.
Ställ ned den, Dai. Håll den rakt.
Jag behöver nå lite längre. Ge mig kabeln.
- Han är här, jag känner det. - Okej.
Vi möter honom tillsammans och ser till att han inte överlever.
- Hur går det, killar? - Ett par sekunder till.
- Ta skydd! - Backa! Backa!
- Utomjordingarna måste ha hört oss. - De kommer säkert omgående.
- Vilket håll, Ben? - Jag vet inte riktigt.
Anthony och Maggie hämtar sprängdegen.
Tom! Ta med dig Ben, Hal, Maggie, Anne och Dai och gå åt vänster.
Vi andra går åt höger. Aptera laddningarna och gå till grottan.
- Sen spränger vi skiten i luften. - Följ med mig.
Då sätter vi igång. Sätt fart.
Skynda! Dela ut laddningarna.
Den pekar uppåt? Varför? De har redan slagit ut flygvapnet.
Den är inte menad för människor.
Skitters!
Dai!
Nej! Dai!
Professor Mason?
Karen?
Vilken otrevlig överraskning.
- Anne! Är du oskadd? - Jag är okej.
- Dr Glass är snart långt ifrån okej. - Lyssna inte på henne!
Nu räcker det, Ben!
Min herre har visat dig sånt tålamod men du är ett ständigt besvär.
Skönt att höra. Jag måste verkligen ha skrämt honom.
- Vågar han inte visa sig? - Tvärt om. Han är här.
Han undrar hur ni visste att anläggningen låg här.
Du kommer att berätta allt.
Ni kan lika gärna döda mig för jag tänker inte berätta nåt.
Du kommer att dö, Tom. Det kommer ni alla att göra.
Min herre insisterar på det.
Men först... Du minns säkert den här.
Och smärtan den kan tillfoga.
Sluta!
Jag har längtat efter att få göra så här.
Rör honom inte!
Hal!
- Berätta allt ni vet. - Dra åt helvete!
Vi sparar dr Glass till sist. För gammal vänskaps skull.
Var det allt?
Njuter han av att se på?
Han bryr sig lika lite om er som ni bryr er om en mygga.
Ni är bara ett irritationsmoment. Jag hade velat slippa göra det här.
Rör mig inte!
Hon är gravid, Tom.
Hon bär på ditt barn.
Så du visste inte?
Jag berättar allt ni vill veta om du låter bli.
Hal! Du kommer att klara dig.
Det är inte över, Tom! Ni kommer aldrig att vinna!
Vi hämtar hjälp.
Jag förstår.
Fortsätt kämpa.
- Vi måste ge oss av. - Rigga laddningarna. Mot grottan!
Vi spränger skiten i luften. Tector, hjälp mig med Dais kropp.
2nd Mass på väg in!
Uppdraget slutfört, sir.
Se till att ge dem mat! Ge dem precis allt de vill ha!
Bra jobbat, kapten. Jag är oerhört stolt över 2nd Mass.
Det var inte vackert, men vi fick det gjort. Vi förlorade Dai.
Han var en bra soldat.
Pappa! Ben!
- Var det häftigt? - Det kan man säga.
Tänker du stanna hos oss nu?
- Ben har ett viktigt uppdrag. - Självklart stannar jag.
Vi borde inleda ett spel Monopol om du tror att du kan slå mig.
Var är Hal?
Han kan ha fått en hjärnskakning men han andas helt på egen hand.
- Vad innebär det? - Inget. Vi kan bara vänta och se.
Det är nog bäst att låta honom vila.
Jag lovar att hålla koll på honom.
Jaha?
- Du är gravid. - Jag hade tänkt berätta, men...
- Hur känner du inför det? - Jag vet inte riktigt. Du då?
När jag tänker på det blir jag glad.
- Vad är det? - Jag vet inte...
Jag undrar om det är rätt att låta ett barn födas i den här världen.
Om det finns nån framtid för oss...
...för vilka som helst av oss...
...hur kan vi då låta bli?
- Den segrande hjälten. - Eller den förlorade sonen?
Skönt att du är tillbaka helskinnad. Tråkigt att höra om din son.
- Ja, nu kan vi bara hoppas. - Naturligtvis.
Ni finns i mina böner och har alla våra resurser till ert förfogande.
- Vill du ha ett glas? - Nej, tack.
- Säkert? - Whisky, ren.
- Bressler går med på civilt styre. - Det sker med ett aber.
Villkoret är att jag inte längre innehar posten som majoritetsledare.
Det går jag gärna med på. Jobbet passar bättre en yngre man.
Nån som du.
Jag kan inte, Arthur.
Jag är smickrad, men nej.
Jag stannar tills Hal tillfrisknat, men kapten Weaver och jag är överens.
- Charleston passar inte 2nd Mass. - Det ville jag inte höra.
Jag är ledsen. När utomjordingarna är borta så blir jag den förste-
- som plockar fram hammaren och smider svärdet till en plogbill.
Men innan den dagen kommer så kommer jag att slåss.
Inte för att jag vill, utan för att jag måste.
- Hur tog han nyheten? - Inte bra.
Ju förr vi kan ta oss härifrån desto bättre.
- Vi har varit med om mycket ihop. - Ja, det har vi.
Jag vet inte vad som väntar. Varken mig själv eller 2nd Mass.
Inte jag heller.
Vad som än händer så vill jag att vi håller ihop som ett lag.
Jag förstår.
- Jordbävning? - Nej, det är ingen jordbävning.
- Vad i helvete är det där? - Inget vi nånsin sett förut.
Översättning: Retail Textning: enhet